ЗМІСТОВИЙ МОДУЛЬ 2. ОСНОВОПОЛОЖНІ ПОНЯТТЯ МАРКЕТИНГОВОЇ ДІЯЛЬНОСТІ
1. Маркетинг — це:
а) діяльність організації з доведення її товарів до роздрібних торгівельних мереж;
б) процес підвищення рівня попиту на продукцію організації;
в) система організації і збуту товарів, спрямована на задоволення потреб конкретних споживачів та на одержання прибутку фірмою на основі дослідження і прогнозування ринку;
г) управлінська концепція, що забезпечує прибуткову орієнтацію фінансової діяльності організації.
2. Першим кроком маркетингової діяльності організації має бути:
а) проведення інформаційної кампанії для клієнтів;
б) маркетингове дослідження ринку, на якому планує функціонувати компанія;
в) організація системи збуту та просування товарів;
г) зміна торгівельної марки товару.
3. До основних елементів комплексу маркетингу належать:
а) ціна, товар, розподіл, комунікації;
б) ринок, прибуток, просування, товар, маркетингові дослідження;
в) товар, ціна, дистрибуція, просування, прибуток компанії;
г) потреба, ціна, знижка, попит.
4. Маркетингове дослідження — це:
а) управління компанією на науковій основі;
б) розробка маркетингових стратегічних та тактичних планів;
в) систематичне визначення кола даних, необхідних у зв’язку з ситуацією, що клалася для фірми, їх збір, аналіз та звіт про результати;
г) спеціальні зусилля, спрямовані на отримання необхідної інформації щодо споживачів та інших ринкових факторів.
5. До методів польових маркетингових досліджень належать:
а) опитування;
б) спостереження;
в) аналіз звітності підприємства;
г) обробка і використання публікацій різноманітних торгівельних та промислових асоціацій;
д) аналіз даних маркетингових досліджень, що проводилися раніше.
6. Первинні дані у маркетингових дослідженнях — це:
а) інформація, яка вже існує, її раніше зібрали для інших цілей;
б) інформація, що отримана в процесі цього дослідження;
в) наукові видання;
г) статистичні довідники.
7. Процес маркетингового дослідження має такі етапи:
а) постановка проблеми, розробка плану дослідження, збір інформації, обробка даних, розробка звіту та рекомендацій;
б) аналіз конкурентної стратегії компанії, визначення проблеми дослідження, розробка плану дослідження, проведення дослідження;
в) планування, накопичення інформації, обробка інформації;
г) аналіз переваг споживачів, проведення «польових» досліджень, узагальнення анкет, подання пропозицій.
8. Виділяють наступні рівні товару в маркетингу:
а) за задумом;
б) у реальному виконанні;
в) за тривалістю ринкового життя;
г) за попитом;
д) за рівнем продажів у місяць.
9. Загальна чисельність асортиментних груп товарів, які виготовляються фірмою визначається, як:
а) насиченість товарної номенклатури;
б) глибина товарної номенклатури;
в) ширина товарної номенклатури;
г) товарна лінія.
10. Ноутбук має певні розміри, вартість, технічні характеристики. Ці елементи характеризують:
а) товар з підкріпленням;
б) товар за задумом;
в) товар з підкріпленням та за задумом;
г) товар у реальному виконанні.
11. Етапи повного життєвого циклу товару:
а) розроблення товару,впровадження, зростання, зрілість, спад, вихід з ринку;
б) впровадження, зрілість та спад;
в) впровадження, зростання, зрілість, спад;
г) виникнення, зростання, спад та зникнення.
12. Хліб, молоко, зубна паста належать до товарів:
а) попереднього вибору;
б) повсякденного попиту;
в) пасивного попиту;
г) особливого вибору.
13. Ціна — це:
а) вартість витрат на виробництво та реалізацію продукції;
б) кількість грошей, які потрібно сплатити для придбання товару;
в) вартість товару, що визначена з врахуванням дій конкурентів;
г) сума тих цінностей, які споживач віддає за право володіння певними товарами чи послугами.
14. Основними методами встановлення фактичних цін на продукцію є:
а) SWOT-аналіз;
б) роздрібний метод;
в) витратний метод;
г) метод на основі цільової норми прибутку;
д) метод Котлера.
15. Канал розподілу — це:
а) сукупність організацій або окремих осіб, які сприяють підвищенню іміджу товару, торговельної марки, компанії-виробника;
б) сукупність фірм чи окремих осіб, які беруть на себе право власності на товар чи послугу або сприяють передачі цього права іншим фірмам чи особам на шляху руху товарів від виробника до споживача;
в) сукупність організацій або окремих осіб, які виконують консультаційні послуги щодо формування дистриб'юторської системи організації;
г) сукупність організацій, які створюють та реалізують рекламні кампанії фірмам-виробникам та продавцям.
16. Ширина каналу розподілу визначається:
а) кількістю посередників на одному рівні каналу;
б) кількістю позицій у товарному асортименті компанії;
в) кількістю проміжних рівнів у каналі;
г) кількістю оптових торговців у каналі.
17. Персональний продаж передбачає:
а) встановлення безпосереднього контакту з оптовим продавцем;
б) безпосередню роботу з організаціями-посередниками;
в) індивідуальне спілкування працівника підприємства з потенційним покупцем;
г) особисте спілкування володаря фірми з потенційним споживачем.
18. Маркетингова комунікація — це:
а) зворотні сигнали, які намагається отримати виробник продукції від споживачів, конкурентів і контактних груп;
б) процес забезпечення взаємодії суб'єкта пропозиції товару з іншими суб'єктами ринку;
в) процес надання інформації державним контролюючим органам;
г) процес передачі даних про свою продукцію цільової аудиторії.
19 До інструментів здійснення маркетингових комунікацій належать:
а) реклама, зв'язки з громадськістю, прямий маркетинг, розподіл продукції;
б) реклама, стимулювання збуту, зв'язки з громадськістю, дірект-маркетинг;
в) реклама, зв'язки з громадськістю, прямий маркетинг, сегментування ринку, персональний продаж;
г) реклама, зв'язки з громадськістю, виставки, стимулювання збуту, персональний продаж, позиціювання.
20. Інформація, яка вже десь існує та була зібрана для інших цілей, має назву:
а) вторинна;
б) виробнича;
в) первинна;
г) сповіщувальна.
21. До основних складових маркетингового комунікаційного процесу належать:
а) відправник;
б) отримувач;
в) зворотний зв'язок;
г) канал розподілу;
д) ціна товару.
22. Товариповсякденного попиту, попереднього вибору, особливого попиту, пасивного попиту відносяться до групи товарів:
а) споживчих;
б) виробничого призначення;
в) допоміжні матеріали і ділові послуги;
г) основне устаткування.
23. Діяльність, спрямована на формування позитивного іміджу фірми, доброзичливого ставлення до неї та її товару, – це:
а) стимулювання збуту;
б) особистий продаж;
в) паблік рілейшнз;
г) реклама.
24. Брокер – це:
а)особа, яка видає комісіонерові доручення про укладання угоди від імені комісіонера, але за рахунок комітента;
б) фірма або окремий незалежний торговий посередник, що виконує посередницькі функції при укладанні угод на продаж товару, який не переходить в його власність;
в) службовець підприємства, який займається пошуком клієнтів, чий обсяг повноважень регулюється керівництвом фірми або регіональним керівництвом; г) посередник, який отримує право збувати товари фірми-виробника на певній території у визначений термін.
25. Основні форми роздрібної торгівлі:
а) супермаркети;
б) збутові контори;
в) універмаги;
г) комісіонери;
д) збутові філії.
26. Сезонна знижка надається:
а) постійним покупцям залежно від досягнутого обороту продажу протягом року;
б) покупцям за придбання товару в період неактивного сезону його продажу;
в) покупцям, які розраховуються готівкою або раніше встановленого терміну;
г) покупцеві у вигляді безкоштовних послуг.
27. За широтою охоплення ринку виділяють наступні види маркетингу:
а) масовий, сегментований, індивідуальний;
б) ремаркетинг, демаркетинг, протидіючий;
в) внутрішній, експортний, імпортний;
г) прямий, інтегрований, стратегічний.
28. Однорівневий канал передбачає, що:
а) виробник здійснює прямий маркетинг – сам реалізує товар;
б) виробник продає свій товар оптовикам, які перепродують його роздрібним торговцям;
в) виробник використовує промислових агентів, які відвідують роздрібні магазини й представляють товар на професійному рівні;
г) виробник продає товари роздрібним торговцям, які, в свою чергу, продають їх кінцевим покупцям (споживачам).
29. Концепція маркетингу, яка заснована на ствердженні того, що споживач віддасть перевагу товарам, якість, властивості та характеристики яких постійно поліпшуються, це концепція:
а) інтенсифікації комерційних зусиль;
б) удосконалення товару;
в) удосконалення виробництва;
г) маркетингу.
30. Канали неособистої комунікації –це:
а) основні засоби масової інформації (медіазасоби), створення специфічної обстановки і проведення різних заходів;
б) специфічне оформлення місць продажу товару, що сприяє прийняттю рішення про покупку;
в) шляхи, якими комунікатори спілкуються особисто (спілкування двох співрозмовників, лекторів з аудиторією, телефонний контакт або особисте листування);
г) конкретні повідомлення, наприклад, прес-конференції та церемонії врочистих відкриттів.
31. Договірна угода між батьківською компанією й особою або компанією-партнером, що дозволяє діяти в певній галузі під добре відомим ім’ям батьківської компанії та відповідно до встановлених нею правил – це:
а) лізинг;
б) субпідряд;
в) факторинг;
г) франчайзинг.
32. Дилер діє:
а) від свого імені, за свій рахунок;
б) від чужого імені, за свій рахунок;
в) від свого імені, за чужий рахунок;
г) від чужого імені, за чужий рахунок.