Виховний ідеал у творчості Г.Ващенка
Козацька педагогіка
Образ досконалої особи українця випестуваний упродовж багатьох віків українською педагогікою. Педагогічна система кожного народу, кожної нації має свій тип досконалої людини. У народів Кавказу - витязь, джигіт, в англійців - джентльмен, у росіян — добрий молодець, у японців - самурай. К.Д. Ушинський зазначав, що кожний народ має свій виховний ідеал.
В українській народній педагогіці, починаючи з XV ст., ідеал довершеної людини репрезентується образом українського козака, потім — січового стрільця, потім - самовідданого борця за самостійну Українську державу.
Усе це переконує, що козак - це досконала людина, на яку орієнтується у вихованні дітей та молоді українська народна педагогіка.
Козацький ідеал досконалої людини стосувався й осіб жіночої статі. Змалку в дівчат виховувалися такі риси, як чесність, подружня вірність, витривалість, працьовитість, відданість обов'язку цнотливість. Називатися козаком чи козачкою - велика честь для українців, найвища людська похвала.
На початку XX ст. гайдамаками називали свідомих революціонерів, що закликали народ до боротьби. Ідеал народного месника, борця за соціальну справедливість стає традиційним в українській народній педагогіці. Від покоління до покоління передавав цей ідеал український народ, наділяючи його дедалі більш позитивними якостями, приписуючи йому фантастичні можливості.
Ідеальні риси народу втілювали герої народних казок. Вони переконували, що всі перешкоди в житті можуть долати тільки кмітливі, розумні, дужі, витривалі люди. Образи улюблених молоддю героїв Залізняка, Довбуша справляли значний вплив на її виховання. Вони спонукали молодь до оволодіння знаннями, до фізичного удосконалення, вселяли переконаність у своїх перевагах над експлуататорами
Виховний ідеал у творчості Г.Ващенка
Сьогодні виховний вплив має бути спрямований на те, щоб наше молоде покоління виросло й розвинулось міцним, здоровим, національно і державно свідомим, освіченим, загартованим тілом і душею, доброзичливим, самостійним, чесним, розумним, працьовитим, професійно компетентним, ерудованим, культурним, підприємливим, ініціативно творчим, корисним суспільству; щоб молоді люди були палкими патріотами України, вільними громадянами незалежної держави, які своє особисте щастя вбачають у світлій долі своєї рідної Вітчизни.
У наш час у розв'язанні питання виховного ідеалу особливої актуальності набувають педагогічні погляди талановитого українського педагога і психолога Григорія Григоровича Ващенка (1878-1967). Він був глибоко переконаний, що наша національна система виховання має ґрунтуватися на українській духовності, на нашому національному виховному ідеалі. Стислу формулу свого ідеалу він формулював у словах: «Служіння Богові та Україні». Виховний ідеал «має на собі печать вічності». Він пов'язаний з природженою релігійністю українця, з рідною землею та природою, з християнською українською душею. В основу виховного ідеалу педагог поклав загальнолюдські та національні цінності, моральні закони творення добра і боротьби зі злом, за побудову справедливого ладу, виплеканого на любові і красі.
Ці моральні цінності Г. Ващенко виводить з християнської віри і релігії. Така спільність, за його переконанням, веде людину до виконання подвійної високої мети - служіння Богові і своїй нації. Причому служіння Богові - це служіння абсолютній Правді, Красі, Справедливості, Любові і Нації як реальній земній спільноті, в якій ці абсолютні цінності мають знайти своє втілення. Найбільша ганьба для людини - це зрада вірі й Україні.
Г. Ващенко виділив основи виховного ідеалу:
- національні фізичні і психічні особливості народу;
- усвідомлення народом свого призначення;
- християнство і загальноєвропейська культура;
- висока мораль, чистота і світлість душі;
- вище, божественне, одухотворене начало;
- служіння Україні, своєму краю як сенс життя людини;
- національна свідомість, почуття єдності з усією українсь
кою спільнотою;
- патріотична, здорова, національна гордість, національна гідність, любов до інших народів.
У своїй праці «Виховний ідеал» Г. Ващенко глибоко аналізує більшовицький і націонал-соціалістичний ідеали як ідеали породження тоталітарних систем, показує їх основи.
Більшовицький виховний ідеал: вірність вченню марксизму -ленінізму, непримирима ворожість до інших ідеологій і боротьба з ними, ворожість до релігії, безоглядна вірність компартії і її вождям, радянський патріотизм без дійсних засад інтернаціоналізму, войовничий атеїзм, підозрілість і обережність, дисципліна, що ґрунтується на почутті страху.
Націонал-соціалістичний виховний ідеал: відданість інтересам свого народу, любов до нього, войовничість у боротьбі за панування над іншим народом, міцна воля, тверда вдача, дисципліна, пошана до парткерівництва, особливо до фюрера як представника нації, зневажливе ставлення до інших народів, фізична сила, здоров'я, витривалість, навички воєнних дій.
Таким чином, виховний ідеал українця зведений Г. Ващен-ком до двох головних принципів: виховання людини на засадах християнської моралі і на здобутках духовності українського народу. Власне, ці принципи складалися впродовж віків і є традиційними в житті і побуті українського народу. Серед них: працелюбність, правдивість, жертвенна любов до України, людяність, щиросердність, гостинність, вірність, відданість, оптимістичність, захоплення красою і мистецькою творчістю, музикою, співом, танцями, вірність у коханні, статева стриманість, здоровий сімейний побут. Ці риси є основою української ментальності.
Професор Г. Ващенко свою працю «Виховний ідеал» завершує словами: «Плекаючи свої кращі традиції, борючись за свою самостійну державу, українська молодь разом з тим мусить не тільки плекати загальнолюдські ідеали, а й активно боротись за них... Віримо, що ця боротьба закінчиться перемогою Правди і Добра».
Метою виховання у вільній Україні може бути благо і щастя батьківщини. Під благом батьківщини Г. Ващенко розумів:
1.Державну незалежність, можливість для українського на
роду вільно творити своє політичне, соціальне, господарсь
ке і релігійне життя.
2. Об'єднання всіх українців, незалежно від їх територіального
походження, церковної належності, соціального стану і
т.ін., — в одну спільноту, що пройнята єдиним творчим
прагненням і високим патріотизмом.
3.Справедливий державний устрій, який би підтримував лад
у суспільстві і водночас забезпечував особисті права і сво
боди кожного громадянина, сприяв розвитку й прояву його
здібностей, спрямованих у бік громадського добра.
4. Справедливий соціальний устрій, за якого б зникала й унемож
ливлювалася боротьба між окремими групами суспільства.
5.Високий рівень народного господарства і справедлива ор
ганізація його, що забезпечувала б матеріальний добробут
всіх громадян і була позбавлена елементів експлуатації.
6. Розквіт духовної культури українського народу, науки, мис
тецтва, освіти; піднесення їх на такий рівень, щоб Україна
стала передовою країною у світі.
7. Високий релігійно-моральний рівень українського народу,
реалізація в житті вчення Христа. , • .
Високий рівень здоров'я українського народу Такою хотів бачити Україну її великий патріот Г. Ващенко, а українське виховання повинно мати національне зорієнтування; породжувати і здійснювати волю національного самоутвердження; плекати народ сильний, гордий, мужній; формувати дужу, свідому націю; очищати українську духовність від всякого намулу, привнесеного імперськими, тоталітарними режимами.
Сучасний ідеал українського національного виховання
Християнські доброчинності, на які ми повинні орієнтуватися у формуванні нашого виховного ідеалу: віра, надія, любов, правдивість, твердість у своїй вірі; уміння долати сумніви, зовнішні спокуси; християнський оптимізм, бадьорість; уміння зносити невдачі, нещастя, страждання; душевний спокій і радість; уважне ставлення до інших; піклування про ближніх, розуміння своїх хиб та провин, уміння їх виправляти; уміння боротися зі злом, шанувати батька і матір, не бути рабом своїх тілесних пристрастей, багатства і суєтної слави, бути лагідним і доброзичливим, стримуватися від заздрощів, гордощів і честолюбства, бути чесним і правдивим, не красти і не вбивати, співчувати ближнім, допомагати хворим, убогим, ув'язненим; прощати образи, не мститися, боротися зі злом, особливо, якщо воно поширюється в суспільстві; по-братерськи ставитися до людей, підтримувати державу, шанувати представників влади без їх обожнювання та ідолопоклонства, прагнути до мирного співжиття.
Абсолютні вічні цінності та їх антиподи: добро - зло; віра -нігілізм, надія - зневіра, любов - ненависть, доброта - жорстокість, чесність - нечесність, справедливість - несправедливість, щирість - лукавство, гідність - підкореність, милосердя - байдужість, прощення - злопам'ятність, досконалість - недосконалість, краса - потворність, свобода - неволя, нетерпимість до зла -пасивність, великодушність - бездушність, оберігання життя -вбивство, мудрість - безглуздя, благородство - підлість.
Згідно з Концепцією громадянського виховання ідеал національного виховання - це людина-громадянин, патріот, професіонал, людина з притаманними їй особистісними якостями і рисами характеру, світоглядом і способом мислення, почуттями, вчинками та поведінкою, спрямованими на розвиток демократичного громадянського суспільства в Україні, людина компетентна, відповідальна, національно свідома, з гострим почуттям належності до рідної землі, народу, визнанням духовної єдності поколінь, спільності культурної спадщини; почуттям патріотизму та відданості Батьківщині, з гуманістичною мораллю, повагою до таких цінностей, як свобода, рівність, справедливість; людина соціально активна, компетентна, готова до участі в процесах державотворення, здатна до спільного життя і співпраці, готова взяти на себе відповідальність, робити самостійний життєвий вибір; здатна розв'язувати конфліктні ситуації, працелюбна, відповідальна за свої дії, людина правової та політичної культури, критичного мислення, здатна відстоювати свою позицію, знаходити нові ідеї, передбачати можливі наслідки дій та вчинків, визначати форми своєї участі в житті суспільства, спілкуватися, захищати і підтримувати закони і права людини, людина толерантна, глибоко національно свідома.
Література
1. Ващенко Г. Виховний ідеал. - Полтава, 1994.
2. Державна національна програма «Освіта» («Україна XXI століття»).
-К.,1994.
3. Концепція безперервної системи національного виховання. - К.,
1994.
4. Концепція виховання у національній системі освіти // Освіта Укра
їни, 1996.
5. Концепція національного виховання // Освіта. - 1996. - 7 серпня.
6.Любар О., Стельмахович М., Федоренко Д. Історія української педа
гогіки. - К., 1999.
7. Основи національного виховання. - К., 1993.
8.Стельмахович М.Г. Виховний ідеал української народної педагогіки // Початкова школа. - 1998. - № 6.
Контрольні запитання і завдання
1. Який сучасний педагогічний ідеал українського національного ви-І
ховання?
2. Покажіть залежність ідеалів народного виховання в Україні від со-І
ціально-економічних та історичних обставин.
3. Використовуючи другу частину праці Г. Ващенка «Виховний ідеал»!
складіть схему змісту українського національного виховного ідеалу