Поняття апарату держави та його ознаки.
Апарат держави — це система всіх державних органів, які здійснюють її завдання і функції. Апарат сучасної демократичної держави характеризується наступними ознаками:
- демократизмом, тобто він будується на основі здійснення принципу народовладдя і виконує волю переважної більшості населення;
- суверенністю, тобто незалежністю від будь-яких політичних сил у суспільстві при здійсненні своїх завдань і функцій;
- законністю, тобто точним і неухильним виконанням вимог закону всіма державними службовцями, всіма державними органами;
- гуманізмом, спрямованістю на забезпечення прав і свобод людини, орієнтацією всієї діяльності на інтереси людини;
- соціальною справедливістю, тобто забезпеченням консенсусу у суспільстві, балансу інтересів різних його груп;
- розподілом влади, тобто поділом єдиної державної влади на законодавчу, виконавчу і судову, за наявності ефективних механізмів їхньої взаємодії та взаємоконтролю та при незалежності кожної з них.
Державний апарат складається з різних за своїм призначенням, функціями та завданнями державних органів.
4. Види органів держави, їхні ознаки
та класифікація.
Орган держави — це створений державою або безпосередньо народом колектив уповноважених осіб (депутатів або державних службовців) або одна особа, який має свою визначену структуру та наділений владними повноваженнями для здійснення певних державних завдань і функцій.
Наявність владних повноважень означає, що орган держави вправі встановлювати формально обов'язкові приписи, тобто норми права чи індивідуальні приписи, і домагатися, за допомогою встановлених законом засобів, їхнього здійснення. Від кожного державного органу залежить ефективність діяльності державного апарату в цілому. Тому одним з головних завдань держави з організації апарату є правильне, чітке і повне законодавче визначення компетенції, повноважень та місця того чи іншого органу в апараті держави. Органи держави мають загальні і специфічні ознаки.
¨ До загальних ознак можна віднести такі:
- всі органи держави, що створюються, відповідно до закону, шляхом безпосередньої чи представницької демократії, покликані виконувати передбачені законом функції;
- наділені державно-владними повноваженнями;
- діють у встановленому державою порядку;
- пов'язані між собою відношеннями субординації;
- всі разом створюють єдину цілісну систему — апарат держави.
¨ Специфічними ознаками, тобто такими, що відрізняють державні органи від недержавних та державних організацій, є:
- формування їх безпосередньо державою чи населенням (виборцями) і здійснення державними органами своїх функцій від імені держави;
- наявність у кожного державного органу законодавчо закріпленої організаційної структури, територіальних меж діяльності, а також порядку взаємовідносин з іншими державними органами і організаціями;
- виконання кожним державним органом чітко визначених, встановлених у законодавчому порядку повноважень, видів і форм діяльності.
Наявність владного характеру є найбільш важливою ознакою державного органу, яка дає можливість достатньо чітко відокремити державні органи від державних організацій й установ та від недержавних утворень.
Практичне втілення державно-владних повноважень знаходить своє відображення у виданні державними органами від імені держави юридично обов'язкових нормативних й індивідуальних актів, а також у здійсненні державними органами нагляду за точним і неухильним виконанням вимог, передбачених цими актами, у забезпеченні і захисті цих вимог від порушень, шляхом застосування заходів виховання, переконання і стимулювання, а в необхідних випадках — заходів державного примусу. До складу кожного державного органу входять особи, які здійснюють керівництво, безпосередньо виконують покладені на них керівні повноваження, крім того спеціалісти й інші особи, що забезпечують технічні умови щодо їхнього виконання, керівних управлінських функцій.
Будучи складовими частинами одного державного апарату, органи держави відрізняються між собою за рядом критеріїв.
1) За місцем у системі державного апарату:
- первинні — створюються безпосередньо народом (виборцями) шляхом волевиявлення;
- вторинні — створюються первинними та їм підзвітні.
2) За характером і змістом державної діяльності:
- органи законодавчої влади;
- органи виконавчої влади;
- органи судової влади;
- контрольно-наглядові органи.
3) За способом утворення:
- виборні;
- призначувані;
- ті, що успадковуються.
4) За часом функціонування:
- постійні;
- тимчасові.
5) За складом:
- одноособові;
- колегіальні.
6) За територією, на яку поширюються їхні повноваження:
- загальні (центральні);
- місцеві (локальні).
5. Органи сучасної Української держави.
Державна влада в Україні здійснюється на принципах її поділу на законодавчу, виконавчу і судову гілки. Згідно з конституційним законодавством, єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент — Верховна Рада України. Вона правомочна розглядати будь-яке питання, яке не входить до компетенції виконавчої чи судової влади, а також не є таким, що може вирішуватися виключно всеукраїнським референдумом. Верховна Рада складається з 450 народних депутатів, обраних на п’ять роки.
Самостійне місце в системі державних органів України належить главі держави – Президенту України. Він є гарантом державного суверенітету, територіальної цілісності України, додержання Конституції України, прав і свобод людини і громадянина. Президент України є главою держави і виступає від її імені, а також має низку повноважень як глава держави при взаємодії з парламентом, виконавчою і судовою владою, контрольно-наглядовими та іншими державними органами, а також органами місцевого самоврядування.
Виконавча влада здійснюється системою органів, вищим органом в якій є Кабінет Міністрів України (уряд). Кабінет Міністрів України складається з Прем’єр-міністра України, Першого віце-прем’єр-міністра, трьох віце-прем’єр-міністрів і міністрів. Він відповідальний перед Президентом України, підконтрольний і підзвітний Верховній Раді України.
Судову владу в Україні здійснюють виключно суди.