ВИЗНАЧЕННЯ КОЕФІЦІЄНТІВ ТЕПЛОВІДДАЧІ
Форма виразу для визначення коефіцієнтів тепловіддачі залежить від характеру руху середовища і будови пучка.
При поперечному омиванню гладкотрубного коридорного пучка газом або повітрям коефіцієнт ак, Вт/(м2·°С), тепловіддачі конвекцією визначається по виразу, рекомендованим роботою [7]:
(6.6)
де λ – коефіцієнт теплопровідності газів, Вт/(м2·°С); d – зовнішній діаметр труби, м;
ωг – швидкість руху газу, м/с; ν – коефіцієнт кінематичної в'язкості середовища, м2/с;
Рr – критерій фізичної подібності Прандтля;
Сz, Cs – поправочні коефіцієнти, що враховують число рядів труб і компонування пучка.
Фізичні параметри продуктів згорання (ν, λ, Рr) у формулі (6.6)
відповідають середній температурі потоку газів. Їх значення для продуктів згорання середнього складу (rН2О = 0,11, rRО2 = 0,13) приведені в табл. 6.1.
Якщо склад газів відрізняється від середнього, величини цих параметрів необхідно помножити на поправочні множники Мν, Мλ, МРr значення яких приймають по номограмі, приведеній на рис. 6.2.
Величина поправочного коефіцієнта Сz, що враховує число рядів труб,
знаходиться по виразах:
де Z2 – число труб в пучку.
Величина поправочного коефіцієнта на форму пучка Сs залежить від значень відносних кроків труб:
При поперечному омивані шахового пучка для визначення величини коефіцієнта тепловіддачі конвекцією рекомендується наступний вираз:
(6.7)
де
φs – параметр, що залежить від величини відносних кроків труб:
Рис. 6.2. Номограма для визначення поправочних коефіцієнтів
Таблиця 6.1
t, | Повітря | Продукти згорання | |||||||||||||
°С | ν·10 | /c | λ, | Рr | ν·10 | /c | λ, | Рr | |||||||
. м | ·°С) | . м | ·°С) | ||||||||||||
Вт/(м | Вт/(м | ||||||||||||||
13,2 | 0,0243 | 0,7 | 11,9 | 0,0228 | 0,74 | ||||||||||
23,2 | 0,0319 | 0,69 | 20,8 | 0,0313 | 0,7 | ||||||||||
34,8 | 0,0378 | 0,69 | 31,6 | 0,0412 | 0,67 | ||||||||||
48,2 | 0,0448 | 0,69 | 43,9 | 0,0484 | 0,65 | ||||||||||
62,9 | 0,0505 | 0,7 | 57,8 | 0,0570 | 0,64 | ||||||||||
79,3 | 0,0562 | 0,7 | 73,0 | 0,0665 | 0,62 | ||||||||||
96,7 | 0,0615 | 0,71 | 89,4 | 0,0742 | 0,61 | ||||||||||
115,0 | 0,0606 | 0,71 | 107,0 | 0,0827 | 0,60 | ||||||||||
135,0 | 0,0714 | 0,72 | 126,0 | 0,0915 | 0,59 | ||||||||||
155,0 | 0,0716 | 0,72 | 146,0 | 0,1001 | 0,58 | ||||||||||
177,0 | 0,0805 | 0,72 | 167,0 | 0,1090 | 0,57 | ||||||||||
200,0 | 0,0845 | 0,72 | 188,0 | 0,1175 | 0,56 | ||||||||||
233,0 | 0,0887 | 0,73 | 211,0 | 0,1256 | 0,56 | ||||||||||
247,0 | 0,0927 | 0,73 | 234,0 | 0,1349 | 0,55 | ||||||||||
273,0 | 0,0965 | 0,73 | 258,0 | 0,1442 | 0,54 | ||||||||||
300,0 | 0,1002 | 0,73 | 282,0 | 0,1535 | 0,53 | ||||||||||
Коефіцієнт тепловіддачі випромінюванням. При температурі продуктів згорання вище 350 °С тепло передається не лише конвекцією, а і випромінюванням, викликаним наявністю трьохатомних газів і водяної пари.
Для потоку незапилених газів коефіцієнт тепловіддачі випромінюванням ал
Вт/(м2·°С) знаходиться по виразу:
(6.8)
де апр – приведена міра чорноти;
Тг – середня абсолютна температура газів, К;
Тст – абсолютна температура стінки труби, К.
Приведена міра чорноти труб апр рівна:
де аст – міра чорноти труб, 0,80 – 0,82;
ат–міра чорноти газового потоку:
(6.9)
Величини Кг і Кс визначаються за методикою, викладеній в лабораторній роботі №5. Ефективна товщина випромінюючого шару S, м, cкладає:
(6.10)
Середня абсолютна температура газового потоку Тг, К:
де tг', tг'' – температура газу на вході і виході з даної поверхні, °С.
Абсолютна температура стінки труби Тст, К, рівна:
де ts – температура середовища, що обігрівається, °С; ε – коефіцієнт забруднення, м2·°С/Вт;
q – щільність теплового потоку, що доводиться на 1 м2 поверхні нагріву.
Для випарного пучка q дорівнює 40 000 – 100 000 Bт/м2.
Абсолютну температуру стінки труби також можна знайти за допомогою виразу:
де Δtcт – для випарного пучка складає 60 – 80 °С.
ТЕМПЕРАТУРНИЙ НАТИСК
Температурний натиск Δt – усереднена по поверхні різниця температур, гріючого та обігріваємого середовищ. Величина температурного натиску залежить як від температур середовищ, що обмінюються теплом, так і від напряму їх взаємного руху. У загальному випадку величина Δt, °С,
визначається за виразом:
(6.11)
де Δt6 – різниця температур середовищ, що обмінюються теплом, на тому кінці поверхні, де вона більша, °С;
Δtм – різниця температур середовищ на тому кінці поверхні, де вона менша, °С.
Для випарної поверхні нагріву, у якої температура обігріваємого середовища не міняється, вираз для визначення величини температурного натиску має вигляд:
(6.12)